Macbeth
Opera négy felvonásban, két részben
Bemutató: Magyar Állami Operaház, 2011. március 22.
Szövegkönyv: Francesco Maria Piave (Andrea Maffei kiegészítéseivel)
Magyar nyelvű feliratok: Uhrman György
Rendező: Szinetár Miklós
Koreográfus: Nemes Zsófia
Díszlettervező: Horgas Péter
Jelmeztervező: Velich Rita
Animáció: Cakó Ferenc
Karigazgató: Szabó Sipos Máté
Karmester: Győriványi Ráth György
Szereplők:
Macbeth - Alexandru Agache
Banquo - Fried Péter
Lady Macbeth - Lukács Gyöngyi
Udvarhölgy- Magyari Eszter
Macduff - Rame Lahaj
Malcolm - Pataki Potyók Dániel
Macbeth szolgája - Clementis Tamás
Közreműködik: PR-Evolution Dance Company
További előadások:
2011. március 29., kedd
2011. április 3., vasárnap
2011. június 8., szerda
2011. június 11., szombat
2011. június 15., szerda
2011. június 19., vasárnap
Részletek az előadásból
MACBETH: ÚJ SZÍNREVITELBEN, NEMZETKÖZI SZTÁROKKAL A FŐSZEREPBEN
A Magyar Állami Operaház idei bemutatóinak sorában Verdi Macbeth című operája képviseli a bel canto hagyományokat. A főszerepekben nemzetközi színpadokon is elismert művészeket üdvözölhet a budapesti közönség. A címszerepben Alexandru Agache, a Lady szerepében Lukács Gyöngyi lép színpadra.
Lukács Göngyit az egyik leghitelesebb Verdi-énekesnőként tartja számon az operavilág. Lady Macbeth szerepét, a legnagyobb kihívást jelentő Verdi-figurát a londoni Covent Garden színpadán énekelhette először. Ezt követően az Edinburgh-i Fesztiválon, majd Münchenben, Bécsben, Szöulban, San Franciscóban, Tokióban és Santiagóban is színre lépett a szerepben.
Alexandru Agache a bariton hangfaj szinte összes főszerepét énekelte a világ legnagyobb operaszínpadain. 1988-ban mutatkozott be a Covent Garden-ben, ettől kezdve a színház állandó vendége. Fellépett többek közt a milánói Scalában, a firenzei Teatro Comunale-ban, a velencei La Fenice-ben, a veronai Arénában, a bécsi Staatsoper-ben, a párizsi Bastille Operában, a berlini Deutsche Oper-ben és a müncheni Bayerische Staatsoper-ben. A New York-i Metropolitan-ben 1999-ben mutatkozott be, azóta ott is visszatérő vendég.
Banquo megformálójaként az Operaház egyik vezető énekesét, Fried Pétert láthatják. Nemzetközileg elismert opera-, oratórium- és hangversenyénekes. A legnagyobb fesztiválok és a leghíresebb operaszínpadok vendége; sikerrel szerepelt Európa számos országában, Amerikában, Kanadában és a Távol-Keleten. Fried Péter basszus operaszerepek mellett gyakran énekel kortárs műveket is.
A produkciót Szinetár Miklós rendezi. Vezényel: Győriványi Ráth György.
Lukács Gyöngyi és Alexandru Agache
(fotó: Juhász Attila)
(A teljes beszélgetés a produkció műsorfüzetében olvasható, a szerző: Fazekas Gergely.)
![macbethfriedpeter_jpg](http://operaportal.hu/images/cikkek/operahaz2011/macbethfriedpeter_jpg.jpg)
Fried Péter (fotó: Juhász Attila)
Győriványi Ráth György gondolatai a Nagyon sokat köszönhetek a Macbethnek című interjúból.
(A teljes beszélgetés a darab műsorfüzetében olvasható.)
![macbethramelahajpataki_potyok_daniel_jpg](http://operaportal.hu/images/cikkek/operahaz2011/macbethramelahajpataki_potyok_daniel_jpg.jpg)
Rame Lahaj és Pataki Potyók Dániel (fotó: Juhász Attila)
Az albán tenor Koszovóban született, 1983-ban. Tanulmányait a Tiranai Művészeti Akadémián végezte. Az elmúlt években számtalan koncertet adott Európa-szerte, illetve az Egyesült Államokban. Több énekversenyen ért el jelentős eredményt, legutóbb 2010-ben a Riccardo Zandonai verseny második helyezettje lett. Ezután debütált Németországban az Eutin Fesztiválon a Traviata Alfredo Germont szerepében. Eddigi pályafutása során olyan művészekkel dolgozott együtt, mint Gustav Kuhn, Vito Maria Brunetti, Saimir Pirgu, vagy Carmen Gonzales. A Magyar Állami Operaházban május 22-én, Macduff szerepében debütál.
Verdi Macbethje
Julian Budden
"Ez a tragédia az emberi szellem egyik legnagyobb alkotása. Ha nem tudunk belőle valami jelentőset létrehozni, legalább csináljunk valami szokatlant. A vázlat világos: eredeti, egyszerű és rövid. Azt javaslom, hogy a sorokat is rövidre vedd, minél rövidebbek, annál hatásosabbak. Csak az első felvonás hosszacska egy kissé, de rajtunk múlik, hogy a számok rövidek legyenek. A verssoraidban, ezt ne felejtsd, egyetlen fölösleges szó ne legyen: minden mondjon valamit, kifinomult dikciót használj, kivéve a boszorkányok kórusát, amelynek közönségesnek, ugyanakkor bizarrnak és eredetinek kell lennie. Amint elkészültél az egész introduzionéval, kérlek, küldd el; mindössze négy rövidke jelenetből áll, amelyekhez csak néhány sorra van szükség. Mihelyt megvan a bevezetés, annyi időt hagyok neked, amennyit akarsz, mert a fejemben van már az egésznek a karaktere és látom az alapszíneit, mintha csak kész volna a szövegkönyv."
Mihelyt kész lett a szövegkönyv, Verdi féktelen haraggal támadt librettistájára: "Ó persze, a legkevésbé sem hibáztál, kivéve hogy hihetetlenül hanyagul bántál a két utolsó felvonással. De sebaj! Szent András [Andrea Maffei] segítségedre és az enyémre sietett. De főleg az enyémre, mert, ha őszinte akarok lenni, képtelen lettem volna megzenésíteni őket, és láthatod, milyen csávába kerültem volna. Most rendben van a dolog, de csaknem mindent meg kellett változtatni." A boszorkányok kórusát és az alvajáró jelenetet Maffei teljes egészében újraírta. Hogy ezen kívül pontosan mit érintett a változtatás, azt már sosem tudjuk meg, mindenesetre elegendő volt ahhoz, hogy Verdit arra késztesse, hogy levegye Piave nevét a címlapról, amelyen ily módon egyáltalán nem szerepelt librettista. Maffei aranyórát kapott jutalmul; Verdi mindazonáltal kifizette Piave teljes honoráriumát, bár az egész ügyről legvégül annyit írt: "Biztosíthatlak, hogy a világ minden aranyáért sem kellene a darabod."
Andrea Maffei
Általában a szövegkönyvíró feladata volt, hogy megadja az utasításokat az igazgatóságnak a rendezésre vonatkozóan, Lanari azonban messze nem találta elég részletesnek Piave útmutatásait. Valójában Verdi kezdettől fogva kapcsolatban állt Lanarival és unszolta, hogy ne sajnálja a pénzt, főképp ami a kórust és a színházi gépezetet illeti.
(Julian Budden: The operas of Verdi. I. kötet: From Oberto to Rigoletto. Washington: Praeger, 1973, 269-280.)
Rácz Judit fordítása
Az első magyarországi Verdi-bemutatót 1846. augusztus 6-án tartották: Luigi de Bezzi vezetésével egy olasz társulat adta elő a Nemzeti Színházban az Ernanit, majd három héttel később, augusztus 26-án a Nabuccót. E két darab szűk fél évvel később már a Nemzeti Színház saját produkciójában került színre, magyar nyelven, Egressy Béni fordításában, fordított sorrendben: elsőként a Nabucco (1847. január 2.), majd az Ernani (1847. február 3.). Az Erkel Ferenc vezette színház ettől kezdve rendszeresen tűzött műsorára Verdi-operákat. A következő darab a Macbeth volt, a zeneszerző legfrissebb műve, amelyet 1848. február 26-án, alig egy évvel a firenzei ősbemutatót követően mutattak be Pesten. A címszerepet Giovanni Reina énekelte, akit Bezzi társulatában ismert meg a pesti közönség, s 1847-től a Német Színház társulatához tartozott. Lady Macbeth szerepében pedig a korai magyar operajátszás első számú primadonnája, Schodelné Klein Rozália volt látható.
...
És valóban: magyarországi bemutatójának évében a Macbeth meglehetős sikerrel ment a Nemzeti Színház műsorán. Tizenhétszer adták, ami különösen annak fényében rendkívüli, hogy a szabadságharc miatt hetekig szüneteltek a színházi előadások. 1849 őszén Erkel újra elővette a darabot, amely ebben az évadban további hat előadást ért meg. A cenzúra kihúzatta a librettóból - elsősorban az utolsó felvonás nyitó kórusából - azokat a szöveghelyeket, amelyek az elnyomott hazára vonatkoztak. A "szegény hazám" így lett "kedves hazám", az "elnyomott hon" pedig "elárvult hon". 1850-ben négyszer játszották a darabot, s ekkor búcsúzott a színpadtól, Lady Macbeth szerepével, a legendás Schodelné.
Schodelné Klein Rozália (1811-1854)
(a képen Bátori Mária szerepében;
Barabás Miklós rajza)
...
1860-ban ismét négy alkalommal adták a Macbethet, új szereposztásban. A címszerepet Simon Gusztáv alakította, a Ladyt az olasz szoprán, Anna Carina. Amikor 1864-ben Erkel újra műsorra tűzte a darabot, a németes orientációjú Zenészeti Lapok, amely élesen kritizálta Erkel Verdi-központú műsorpolitikáját, nem kímélte az operát.
...
A következő évadban még néhányszor játszották a Macbethet, a címszerepben Füredi Mihállyal, s bár a "progresszív" kritika ezúttal sem mutatott lelkesedést, a Zenészeti Lapok december 15-ei beszámolója arra utal, hogy az előadást szerette a közönség: a Macduffot alakító "Luigi Ceresa úr ez úttal is egy ízben úgy fültövön vágta a közönséget, hogy lehetetlen volt nem mosolyogni a nagy éljen-en!".
Verdi Macbethjének magyarországi fogadtatástörténetében az 1860-as és az 1960-as évek közötti évszázad eseménytelenül telt, ha eltekintünk attól, hogy 1948-ban a Tóth Aladár vezette Operaház szerette volna újra bemutatnia a darabot, költségvetési okokból azonban végül elvetették a tervet. 1961. április 30-án került színre újra a Macbeth Pesten - az Andrássy úti Operaház színpadán először -, Mikó András rendezésében, a magyar közönség számára ekkor még alig ismert Lamberto Gardelli dirigálásával, akinek ez volt a második magyarországi produkciója. Az előadás nagy sikert aratott, a kritikák mindenekelőtt az olasz maestro érdemeit zengték, s a két szereposztás címszereplőit, Melis Györgyöt és Radnai Györgyöt dicsérték, de a két Ladyt, Takács Paulát és Mátyás Máriát is megfelelőnek találták a különleges elvárásokat támasztó szerepben (a produkciót 1973-ban az Erkel Színházban újították fel a két főszerepben Kasza Katalinnal és Miller Lajossal, Lukács Ervin zenei vezetésével).
...
Magyarországi története során harmadik alkalommal 2002-ben mutatták be új színrevitelben a darabot. Az előadás a Római Operaház 1995-ös produkciójának átvétele volt, vagyis a hármas szereposztás (Macbeth: Yasuo Horiuchi, Kálmándi Mihály, Massányi Viktor; Lady Macbeth: Lukács Gyöngyi, Fekete Veronika, Rálik Szilvia) a német Henning Brockhaus rendezését követte az Andrássy úti színpadon. Tekintettel az 1960-as és 1970-es évek Macbeth előadásaira, különösképpen pedig a darab viszonylag könnyen hozzáférhető DVD- és CD-felvételeire (lásd Fodor Géza áttekintését a Muzsika 2006. novemberi számában), Verdi Macbethje a 21. század elején már nem hatott a felfedezés erejével. Vagy talán pontosabb úgy fogalmazni, hogy éppen annyi felfedeznivalót kínált a mű, s kínál a 2011-es új színrevitelben is, mint a nyugati zene történetének bármely kanonizált remekműve.
Giuseppe Verdi
CSELEKMÉNY
1. felvonás
Duncan, a skót király, hadban áll a lázadókkal és az őket támogató norvégokkal. Hála két hadvezérének, Macbethnek és Banquónak, a skót csapatok kerekednek felül. A harcmezőről hazatérő két győztes hadvezér különös jóslatot kap a démonoktól. Macbethnek azt jövendölik, hogy hősiességéért Cawdor thánjává fogja kinevezni az uralkodó, s hogy később ő maga lesz Skócia királya. Banquót ugyanakkor királyok őseként üdvözlik. Hírnökök érkeznek, s tudatják Macbethtel az uralkodó döntését: Cawdor árulásért kivégzett thánja után Macbethre száll e nemes tisztség.
Lady Macbeth a férje levelét olvassa a démonok jövendöléséről. Nem bízik Macbethben, nem hiszi, hogy elég erős volna a második jóslat valóra váltásához. Amikor megtudja, hogy Duncan a várukban fogja tölteni az éjszakát, egyetlen gondolat jár a fejében: végezni kell a királlyal. A jóslat önmagától nem teljesül be, Macbeth is megérti, hogy tennie kell érte. Megérkezik a király, s a lakosztályába vonul.
Éjszaka. Macbeth egy véres tőr látomásától vezettetve végrehajtja a tettet: meggyilkolja az alvó királyt. Amikor azonban a Lady arra bíztatja, hogy a gyanú elterelése érdekében tegye a véres tőrt az alvó őrök mellé, Macbeth tehetetlenné válik. Képtelen visszatérni borzalmas tettének színhelyére. A Lady maga cselekszik, a tőrt az őrök mellé helyezi, ruhájukat pedig beszennyezi az áldozat vérével. Hajnalban fedezi fel a király holttestét Lord Macduff és Banquo.
2. felvonás
Macbeth és a Lady - az új király és királyné - feszült beszélgetést folytatnak. Malcolm, a meggyilkolt király fia külföldre menekült, s ezzel magára vonta a gaztett elkövetésének gyanúját. Macbeth azonban nem ülhet biztosan a trónján, amíg Banquo és fia élnek, hiszen a démonok jövendölése szerint Banquo családjára száll majd a trón. Macbeth dönt: meg kell halniuk.
A várkertben gyülekeznek a felbérelt gyilkosok. Rárontanak Banquóra, s lemészárolják, fiának azonban sikerül elmenekülnie.
Macbeth királyi lakomán látja vendégül országának előkelőségeit. Lady Macbeth evésre, ivásra, felhőtlen szórakozásra bíztat mindenkit. Az ünnepség tetőfokán értesül a király Banquo meggyilkolásáról és a fiú szökéséről. Rettenetes félelem fogja el, s különös látomás keríti hatalmába: Banquo szellemét látja. Macbeth, a győztes hadvezér, a rettenthetetlen zsarnok, Skócia félelmetes királya egyszerre rettegni és remegni kezd a félelemtől. A Lady próbálja elterelni a figyelmet, a vendégek egyre feszültebbek. Amikor a rémlátomás megszűnik, Macbeth újra erőre kap, a lakoma azonban félbeszakad, s Macduff számára világossá válik: neki is menekülnie kell.
MÁSODIK RÉSZ
3. felvonás
Macbeth előtt újra megjelennek a démonok, akiktől három dolgot tud meg: óvakodnia kell Macdufftól; csak olyan ember árthat neki, akit nem asszony szült; trónját addig biztonságban tudhatja, amíg a birnami erdő fái meg nem indulnak ellene. Banquóról és utódairól kezdi kérdezni Macbeth a démonokat, válasz helyett azonban hat királyfi szelleme jelenik meg előtte, utolsóként Banquóé. Macbeth a kardjával akarja elűzni őket, de a látomássokkal való hadakozásban eszméletét veszti. Lady Macbeth érkezik, s férjével megfogadja, hogy végeznek Banquo fiával és Macduffal.
4. felvonás
Skócia népe elárvult: a földönfutó menekültek siratják sorsukat és hazájuk végzetét. Macbeth rémuralma vérbe fojtotta az országot, aki tehette elmenekült. A zsarnok legyilkoltatta Macduff feleségét és gyermekeit, s ez vár mindenkire, aki szembeszáll vele. Macduff és Malcolm sereget szerveznek a király ellen. A birnami erdőbe érő katonáknak Malcolm kiadja a parancsot, hogy fogjanak meg egy-egy ágat, s azzal álcázzák magukat.
Lady Macbeth alvajáróként bolyong a vár termeiben. Álmában az elkövetett gyilkosságokról beszél, s kétségbeesetten próbálja kezéről lemosni a vért, „a tenger vért", amely az ő és férje gyalázatos tettei nyomán kiomlott.
Macbeth bízik a jóslatokban: nem érheti semmiféle veszély trónját és életét. A felkelőkkel szembeni végső ütközetre készül, amikor megtudja, hogy a királyné meghalt. Nincs azonban már hír, ami felzaklatná őt, az élet számára semmit nem jelent. Katonái lépnek a terembe, s jelentik, hogy megindult a vár felé a birnami erdő.
Macbeth a harcmezőn szembe kerül Macduffal, akitől a küzdelem során megtudja, hogy nem asszony szülte: „idő előtt kellett kivágni az anyjából". A zsarnok elesik Macduff kardjától, s Malcolmot - Duncan száműzött fiát - királlyá koronázzák.
(a szöveg és az előadásképek forrása: Magyar Állami Operaház)